Jeg elsker dig,
og jeg har et kondom.
- Matt, jeg burde ikke være her. - Jo, kom nu.
- Nej. Nej. - Jo, det bliver sjovt.
Jeg burde altså ikke være her.
Anna. Kom nu.
Jeg er til fest,
men jeg tænker kun på, at jeg vil hjem.
Hvor skal du hen? Anna?
Du må ikke gå hjem.
Så hører jeg min mors klokke.
Jeg leder efter hende.
Da hun blev syg, flyttede vi hende ud i bådhuset.
Det var der, hun ville være.
Hun er alene.
Hun må ikke være alene.
Anna.
Jeg løber op til huset for at finde min far.
Der er noget galt.
Det føles ikke sikkert.
Der er ondskab i huset.
Drømmene synes alle at handle om
at komme ud af skoven og hjem.
Ja.
Det er, som om mor prøver at fortælle mig noget.
Men jeg kan ikke forstå, hvad det er, hun prøver at sige.
Vi har talt om den lille rødhårede pige,
men nu er der en ny detajle, vandkanden.
Hvorfor tror du, at du stod med den?
Det ved jeg ikke.
Jeg kan ikke huske det.
Måske prøvede du at slukke ilden?
Da min mor blev syg, sagde hun, at hun altid ville være i mit liv.
Det kunne være en vildfaren kat eller lyden af vinden,
men det ville altid være hende. Hun ville altid beskytte os.
Men...
Men den nat, hvor det brændte, kunne jeg ikke beskytte hende.
Klog pige.
Hvis jeg er så smart, hvorfor kan jeg så ikke huske, hvad der skete den nat?
Nu skal du høre, hvad jeg tror.
Vi overlever ved at huske, men nogle gange overlever vi ved at glemme.
Du mistede din mor i en tragisk brand.
Dit liv blev ændret for altid af en ødelagt brændstofventil.
Måske er det ikke så slemt at glemme det.
- Men hvad med drømmen? - Det er en drøm.
Måske finder du ud af det, måske ikke. Sådan er det.
Det er en proces, Anna.
Hvor længe er det siden? Ti måneder? Og du er næsten rask.
Men du kan ikke blive her.
- Mener du, at jeg er klar til at rejse? - Hvad mere vil du have?
Tag hjem. Kys en dreng, lav ballade.
Gør de ting færdige, som du begyndte på.
Hej.
Øjeblik.
Søde, lille Anna. Der skal hjem, kære hjem.
Jeg bliver ensom.
Jeg skal altså gå nu.
Der var så meget blod, ikke også?
Tror du virkelig, de har gjort dig rask?
Kom, lad nu pigen pakke sine ting.
Hvad har vi sagt om, at du går herind hele tiden?
De kunne ikke gøre mig rask.
Hvem skal jeg nu fortælle mine historier til?
Jeg har en overraskelse.
- Kig i handskerummet. - Bare det er en cheeseburger.
Ikke helt.
STEVEN IVERS SANDETS LIGEVÆGT
- Den er færdig. - Ja. Åbn den.
Til mine døtre Anna og Alex
- Tak, far. - Det var så lidt.
Er den god?
Det ved jeg ikke, men det kan du sikkert fortælle mig.
Jeg ved en ting, der er godt.
Lækkert. Tak.
Rachel har bagt dem.
Hun ville være taget med i dag, men jeg sagde, jeg ville have dig alene.
Hun har været fantastisk. Det har hun virkelig.
Jeg ved ikke, hvordan jeg...
- Du har mig for dig selv. - Havde klaret mig uden hende.
Alex?
Anna. Du er hjemme igen.
Du kommer tidligt. Jeg ville give dig et knus, men... Velkommen.
Du ser godt ud. Hvor er du tynd.
Jeg kunne godt bruge noget tid på det sted.
Første punkt på dagsordenen er at give hende sul på kroppen.
Jeg er allerede begyndt med ham.
Ja, hun har lavet mad hele dagen.
- Hvad er det nu, du laver? - Bøf Stroganoff. Din livret.
Nu har du huset fuldt af kvinder, hr. forfatter.
- Fortalte din far dig om min ide? - Nej.
Om festen.
Vi tænkte, vi ville holde en velkomstfest for dig.
Ja. Måske.
Alle spørger til dig.
- Vi har hele sommeren. Det haster ikke. - Nej.
Nu vil jeg gå ned til vandet.
Jeg ødelagde det.
Anna.
Det er, som om det aldrig er sket, hvad?
Alex. Jeg har bare savnet dig så meget.
Hvad synes du?
De har arbejdet i weekenderne,
så det kunne være færdigt, til du kom hjem.
Velkommen til din nye afdeling.
Maden er bedre, folk er mere skøre.
- Hvornår flyttede hun ind? - Gæt engang.
Først hjalp hun med politiundersøgelsen,
derefter var hun behjælpelig med begravelsen.
Nu hjælper hun ham med at komme sig. Tre gange hver nat.
Hul i det.
Tusind tak, forresten.
For hvad?
- For at lade mig i stikken. - Alex!
Du lod mig blive hos de to,
mens du var på jagt efter din indre tosse.
Du kan slet ikke forstå, hvordan det var.
Hun var også min mor.
Du kunne i det mindste have svaret på mine breve.
Hvad taler du om?
De CD'er, jeg lavede til dig. Mine breve.
Jeg modtog aldrig noget. Jeg sværger.
Måske ville dr. Silberling ikke have, jeg fik det.
Nej, det var ikke dr. Silberling.
For fanden, han er sådan et kæmpe røvhul!
Hvorfor sendte du ikke brevene til mig?
Det var mine breve, far.
Var du bange for, at jeg ville fortælle hende om din lille veninde?
Frygtede du, at jeg ville afsløre alle dine beskidte hemmeligheder?
Det var en fejl, at hun flyttede ind.
Hele den dumme by elsker at tale om det.
Du er afskyelig.
- Alex, hvor går du hen? - Du er vel ligeglad?
Der fik du mig.
Kom her. Nu kan du godt give mig et knus. Jeg er ren.
Anna, jeg ved godt,
at det er meningen, du skal hade fars nye kæreste,
men jeg håber virkelig, at vi kan være lidt åbne
og få det til at fungere.
- Ja da. - Godt.
- Der er noget, der er anderledes. - Nå ja, vi har malet.
Jeg er vild med al tapetet,
men køkkenet trængte til at blive lysere.
Der plejede at være noget der.
- Gjorde der? - Ja, en tavle?
Nå ja, tavlen.
Den må være oppe på loftet med alle de andre ting.
Jeg mente ikke, vi havde brug for den mere.
Hjælper du med at dække bord?
Nej, jeg er ikke sulten.
Alex?
Hvad laver du?
Var det dig eller sygeplejersken, der dyrkede hed sex?
- Det ved jeg ikke. - Okay.
Er du fuld?
Jeg var til fest, og der blev serveret alkohol.
- Hvor fandt du den? - Ovenpå.
Hvad fanden laver du med den?
- Det ved jeg ikke. Den var på loftet og... - Der hører den til.
- Jeg hader den klokke. - Hvorfor?
Den minder mig om mor.
Vi havde brug for den, Alex.
Det var sådan, hun ringede efter hjælp, da hun blev syg.
Anna, vågn nu op. Rachel købte klokken.
Hvad er det, du siger?
Hun gik ind i en dyrehandel, købte en klokke,
og tog hjem og bandt den om mors håndled.
Ved du hvorfor?
Så at hun kunne høre mor komme, når hun bollede med far.
- Det er noget, du finder på. - Hvorfor skulle jeg gøre det?
For at få hævn over far.
Tro mig, det er jeg for længst ude over.
Jeg er måske nok fuld, men jeg kender i det mindste sandheden.
Ups, øjeblik.
Måske burde du bruge en forhammer næste gang.
- Undskyld. - Jeg synes, det ser godt ud.
Det er rigtig flot. Lige hvad vores lille køkken har brug for.
Ja, ikke?
- Jeg er skredet. - Okay.
Jeg kan huske, da jeg kom her første gang for at passe din mor.
Da jeg kom,
opførte Alex sig som en strid teenager,
hun viste ikke din far respekt.
Men du var anderledes.
Du var stille. Høflig. En rigtig lille dame.
Jeg kan huske, jeg tænkte,
at det stille vand har dyb grund. At du var den stærke.
Da jeg var på din alder,
gennemgik jeg en svær tid, og jeg lærte at være stærk.
Der var ingen, der generede mig.
Jeg er så glad for, at du er hjemme igen.
Jeg håber, at det lykkes for dig, så du kan blive.
Tak. Det har jeg i hvert fald i sinde.
Så du hendes ansigt?
Som om du totalt havde ødelagt hendes Barbie-køkken.
Jeg svingede hammeren med lukkede øjne.
Det er fantastisk.
Det er vores tavle. Den burde være der.
Kan du huske, at mor skrev beskeder?
Fodboldtræning.
Ja, men hendes håndskrift var rædsom.
Sværger du?
Er jeg virkelig meget bleg?
Ja, du er nærmest gennemsigtig.
Forhåbentligt lægger din fremtidige mand ikke mærke til det.
Nej, du går ingen steder.
- Hvad er søstre ellers til for? - Alex, det gør du ikke!
- Hej, Matt. - Hejsa.
- Hvordan har du haft det? - Okay.
Jeg ville gerne have besøgt dig, men det måtte jeg ikke.
Du skulle have skåret dine håndled over, så kunne vi have delt værelse.
Og hun er tilbage.
- Du, den aften på stranden... - Nej. Forstår du...
Jeg var nervøs, så jeg drak en hel masse.
Ingen vil jo beskylde mig for at være alt for kvik,
og jeg blev fuld og opførte mig dumt.
Men jeg var bekymret for dig.
Jeg tog endda ud for at lede efter dig.
Hvad mener du?
Jeg fulgte efter dig på vejen hjem.
Jeg var her. Jeg så det hele.
Er du ikke for sent på den, Matt?
- Tak. Det var det hele. - Okay.
- Jeg... Vi ses. - Farvel.
Bærer du ikke lige kasserne op til generatorrummet?
Kom ind bagefter. Din far er sulten.
- Din agent ringede i dag. - Ja?
Jeg vidste ikke, han har lejet et hus her.
Jo, i de sidste fem år.
Han foregiver at fiske.
Han har vist besøg af redaktøren af The Book Review
- Har han? - Ja.
Jeg har inviteret dem til middag fredag aften.
- Ja? - Sammen med nogle få andre.
- Hvorfor ikke? - Ja...
Vi har aldrig gæster. Det bliver sjovt.
Sig nu ja.
- Okay. - Okay.
Morder!
Anna?
Hvad laver du hernede?
Er der noget galt?
Det var mor.
- Hvad? - Jeg så mor!
Hvad taler du om?
Anna?
Anna!
Hun prøver at fortælle mig noget.
- Hvad? - Branden var ikke et uheld.
Det var hende.
Rachel havde tilfældigvis fri den aften.
Ja, det skal nok passe.
- Alex... - Nej, det hele giver mening nu.
Hun forlod mor, parkerede nede ad gaden,
tog de små, hvide sko på
og gik tilbage til bådhuset.
- Er det en forhastet beslutning? - Undskyld, det var ikke mig,
der så vores døde mor
pege finger ad fars skræmmende kæreste.
Jeg tror bare, det var en drøm.
Anna, du var lysvågen. Jeg så dig.
Måske foregik det hele bare i mit hoved.
Måske.
Men det ændrer ikke ved, hvad vi begge ved.
Hanen lækkede ikke. Rachel åbnede for den.
Hun myrdede mor, og hun slipper ikke af sted med det.
Hallo? Er der nogen derinde?
- Hørte hun os? - Det ved jeg ikke.
Jeg tager ind til byen for at købe ind til festen.
Vil I med?
Shoppe lidt? Måske lidt frokost?
Jeg har tømmermænd, jeg får sikkert hovedpine senere.
- Men Anna vil gerne med. - Hvad? Nej.
Hvad med Matt? Du kunne jo tale med ham.
Sagde du ikke, han kom tilbage til huset den aften?
- Hvad siger du, Anna? - Gør det nu.
Jeg bliver her og undersøger hendes ting. Gør det nu.
- Vi kan også gøre det en anden gang. - Nej.
Jeg kommer lige straks.
Jeg skal bare lige finde noget pænt at tage på.
Sleskeprins.
Din far hader, når jeg kører stærkt.
- Det er vores lille hemmelighed, ikke? - Jo.
Hvad skete der med min mors bil?
Vi talte om det,
og vi syntes, at vi trængte til en, der var lidt sjovere.
Mit eneste fine smykke.
Hvor har du det fra?
Jeg fik det for længe siden.
Af en kæreste?
En ældre patient, faktisk.
Ja? Det lyder som et dejligt job.
Jeg tørrede røv på gamle mennesker.
Og tro mig, de var ikke lige så smukke som din mor.
Jeg skulle mest gøre ting, som affældige gamle damer
med mange penge ikke selv kunne eller ville.
Vil du vide, hvordan jeg holdt det ud?
Det er skrækkeligt,
men uanset hvor nedladende de var,
hvor dårligt de behandlede mig, hvor dårligt de lugtede,
så sagde jeg altid til mig selv:
"Snart er de døde."
Anna, vi har alle sammen ting i vores fortid, vi skammer os over.
Nogle gange er det bedst bare at give slip.
Anna?
Anna, er der noget galt?
Nej, nej. Jeg har det fint.
Vi skal ud at shoppe, ikke?
Smuk marmorering. Hvor længe har det hængt?
- Alting er skam frisk. - Glem det.
- Jeg tager lige mælken. - Fint. Tak.
- Matt. - Anna. Hej.
Hvad laver du her?
Jeg tror, jeg ved, hvad du prøvede at sige i går.
Branden var ikke en ulykke, vel?
- Hvad så du? - Matt?
Bærrene bliver ikke friskere.
Ja, ja. Jeg kommer.
- Vil du hjælpe os? - Ja. Men bare ikke her.
Kan vi mødes i aften?
Matt!
- Ja. Klokken 23. Ved klippen. - Okay.
- Kunne du ikke finde mælken? - Nej.
- Vi skal gå nu. - Okay.
Matt, du behøver ikke at levere varer til huset mere.
Det bliver mit job fra nu af.
- Morede I jer? - Ja.
Vi har fortalt hinanden vores hemmeligheder, ikke, Anna?
Jo. Tak for frokost.
- Gik alting godt? - Hun forsvandt et stykke tid.
Jeg håber bare ikke, at det er for tidligt.
Alex?
Kors, du gjorde mig bange. Jeg troede, du var hende.
- Talte du med Matt? - Ja, vi skal møde ham i aften.
Fedt. Se lige her.
Hvornår kommer de med stripper-stangen?
Ja, hun ligner mest en narkoluder.
Og se så lige her.
Kom nu. Se, hvad jeg har fundet.
- Mød hr. Diller. - Hvor er den ulækker.
Nej, den rører jeg ikke ved.
Der er nok til at bedøve en hel hest.
Eller dig og mig.
- Kom. - Vent.
Festen er slut, Rachel.
Kom nu, ellers kommer vi for sent.
Matt?
Der er noget galt.
Hvad, hvis der er sket noget?
Tag det roligt, Anna. Vi finder ham i morgen.
Ja.
Jeg går i seng.
Nej, bliv hos mig, indtil jeg falder i søvn.
Den har jeg hørt før.
Tak.
Nu ingen uartigheder.
Anna, hej. Nu skal du ikke blive bange.
Jeg ville bare ikke vække dine forældre.
Matt. Hvor var du?
Vi ventede ved klippen, ligesom du sagde.
Ja, men...
Hvad er der sket? Du er gennemblødt.
Jeg faldt og slog ryggen.
Kom herover og sæt dig ned.
Undskyld, at det er så sent, men jeg...
Du skal høre sandheden om, hvad jeg så den aften.
Fortæl.
Du ryster.
Jeg er helt følelsesløs.
- Jeg er bange, Anna. - Det skal du ikke være.
Matt, hvad er der sket med din ryg?
Din mor prøvede at advare mig, men jeg hørte ikke efter.
Hold om mig. Anna.
Anna.
Hold om mig. Anna.
Anna? Jeg er sherif Emery. Jeg ved ikke, om du husker mig?
Vi laver en grundig undersøgelse,
men han må have ramt noget træ,
være faldet ud af båden og brækket ryggen.
Skulle du mødes med ham?
Vi ved alle sammen, hvad du har været igennem.
Hvis du har brug for noget, så kommer du bare til mig.
Forstår du det?
Det gør mig frygteligt ondt.
Det er skrækkeligt.
Jeg laver morgenmad. Du bør spise noget.
- Kaffe? - Ja.
- Far, vent. - Hvad?
Matt var ikke bare ude at sejle den aften. Han skulle besøge mig.
Hvad der skete med Matt, er ikke din skyld.
Det er ikke det, hun prøver at sige.
En af jer må hjælpe mig.
- Far. - Jeg gør det.
- Hvad? - Jeg så Matt inde i byen i går.
Han fortalte, at han så, hvad der skete med branden.
Rachel overhørte os.
Hun ville ikke have, jeg talte med ham igen.
Hun ville ikke have, han kom her igen.
Hvorfor skulle Rachel dog sige det?
Det er bare...
Hvad?
Er der noget galt?
- Vi kommer lige straks. - Okay.
Lille ven, jeg ved godt, at det er svært for dig.
Det er svært for os alle, men vær sød ikke at tænke sådan.
Vil du lade være med det?
- Kom ind og få morgenmad. - Jeg kommer lige om lidt.
Alt i orden?
Nej.
Jeg er ikke skør, Alex.
Matt var her. Jeg troede, jeg drømte, men det gjorde jeg ikke.
- Vil du sidde ned... - Og han sagde,
at mor prøvede at advare ham.
- Hvordan det? - Og han holdt om mig.
- Anna, hør nu her. - Se!
Du godeste.
- Nu er jeg bange. - Jeg er ikke skør.
De skal ikke sende mig tilbage.
Nej, jeg mener, at jeg er bange for, hvad der vil ske med os.
Anna, vi er de sidste,
der kan forhindre Rachel i at få, hvad hun vil.
Hør godt efter,
du er ikke blevet til seriemorder i løbet af natten.
Vi må finde ud af, hvem Rachel Summers virkelig er.
Hej, jeg søger oplysninger om en,
vi ansatte igennem jeres bureau.
Hun hedder Rachel Summers.
Hej, jeg vil gerne have en reference på en af jeres sygeplejersker, tak.
Jeg mener, hun var ansat på jeres hospital
mellem juli og december 2005.
Hej, jeg søger oplysninger på en,
der arbejdede for jer for flere år siden.
Summers. S-U-M-M... Ja, som i "mor."
E-R-S, som i "satan."
Hvad? Nej, det er umuligt.
Nej, det er fint.
Mange tak. Farvel.
MAINE - KØREKORT SUMMERS - RACHEL
Nu har vi hende.
Anna. Kom ind.
Dine læber har sådan en smuk form.
Du forstår bare ikke, hvad du skal gøre.
Mænd taler altid om en kvindes øjne, men det er sludder.
I virkeligheden er de ude efter en pige med en smuk mund.
Sådan.
Du er vist meget interesseret i dem her.
Vil du have dem på i aften?
- Nej, det tror jeg ikke. - Jo, gør det nu. Det bliver sjovt.
Sådan.
Hvad er dit rigtige navn, Rachel?
Hvad sagde du?
Sygeplejerskeforeningen har ingen oplysninger om Rachel Summers.
Dit cpr-nummer lyder på en Rachel Summers,
men hun er en skolelærer fra New Orleans.
Hun døde for fem år siden.
Så hvem er du i virkeligheden?
Ved du hvad, Anna?
Jeg tror ikke, at det her fungerer.
Hvor tror du, du skal hen?
Jeg vil tale med far.
Det er slet ikke nødvendigt.
Vi har allerede diskuteret det med dr. Silberling.
- Diskuteret hvad? - Din opførsel.
Anna, han er meget bekymret.
Han begynder at tro, at det var en fejl, at du kom hjem.
Jeg tillader ikke, at du tager det her fra mig.
Gå så med dig. Jeg får gæster.
Tænk, at hun forrådte dig over for far.
Måske kan hun true dig, men hvad kan de gøre mod mig?
- Jeg vil tale med far. - Nej.
Hun overbeviser ham bare om,
at vi lyver, og at det er min fejl.
Vi skal bare overstå i aften. Vi går til politiet i morgen
og fortæller dem, hvad der foregår.
Du gør det bare værre for mig.
Okay, men det kræver meget alkohol.
Se lige dig.
- Hvad? - Du ser fantastisk ud.
Tak.
Du er vist ved at blive voksen, hvad?
Hvis det er nogen trøst, så er det også underligt for mig.
Fest i anledning af en ny bog.
Man giver alle grønt lys
til at komme ind i ens hjem og dømme en.
Kan jeg bede om en tjeneste? Er du sød at hjælpe Rachel i aften?
Sandheden er, at hun vist ikke føler, at hun er god nok,
og at folk også dømmer hende.
Det skal jeg nok.
Hvad?
Jeg ville bare høre, om du har brug for hjælp.
Ja?
Ja. Åbn ovnen.
Godt.
Hemmeligheden bag en god steg er at lade den hvile i ti minutter.
Så trækker blodet sig tilbage.
Tilbage til kaosset.
Er du sød at tage skraldet ud?
Du er den næste.
Nej. Hvad har du gjort? Hvad har du gjort?
Hvorfor gør du det mod mig?
Hvad skete der?
Lad hende være.
Gå nu bare i seng.
Nej, nej. Jeg er i New York i morgen, så kan vi snakke om det hele.
Undskyld. Pas på jer selv.
Far? Må jeg tale med dig?
Der er en grund til de ting, der skete i aften.
Det er Rachel. Hun er ikke den, du tror.
Så er det nok, Anna.
- Hvad har hun gjort denne gang? - Hun har løjet for dig.
- Om hvad? - Om alting. Hendes navn.
Ved du, hvor hun er fra?
Det fortjener ikke et svar.
Nej, for du vil jo kun se, hvad du selv vil.
Hun prøver bare at få familien til at fungere.
Nej, det gør hun ikke.
- Hun vil have dig for sig selv. - Det er jo latterligt.
Hvis bare mor kunne se dig nu.
Du tror på den kvinde, der forsøger at splitte os ad!
Det er ikke Rachel, der splitter os ad!
Måske skulle vi tale med dr. Silberling om det her.
Ja, for det er jo mig, der er skør.
- Det sagde jeg ikke. Du ved, at... - Far.
Du har ikke din ring på.
Vil du giftes med hende?
- Sig det! - Ja, Anna.
Vi skal giftes til efteråret.
Vi talte om at rejse bort, men jeg vil have brylluppet her,
for os alle sammen.
Jeg skammer mig ikke over at være glad igen, Anna.
Farvel, far.
Vi må ikke komme for sent til Matts begravelse. Tag pænt tøj på.
Vi skal ligne en familie.
"Jeg tager min tilflugt til Herren.
"Hvor kan I sige til min Sjæl: 'Fly som en fugl til bjergene.
"'Thi se, de gudløse spænder buen, lægger pilen til rette på strengen
"'for i mørke at ramme de oprigtige af hjertet.
"'Når selv grundpillerne styrter, hvad gør den retfærdige da?'
"Herren er i sin hellige hal, i himlen er Herrens trone;
"på jorderig skuer hans øjne ned."
"Herren er mit lys og min frelse, hvem skal jeg frygte?
"Herren er værn for mit liv, for hvem skal jeg reddes?
"Når onde kommer imod mig for at æde mit kød,
"så snubler og falder de, uvenner og fjender."
wright børnemord
Lokale børn brutalt myrdet
Det er fra 11. april 1996.
"Politiet har fundet ligene af tre børn
"i en lav grav i skoven, knap 50 meter
"fra den kendte læge dr. Harrison Wrights hjem.
"Undersøgelser viser, at børnene var bedøvede,
"før de blev knivstukket gentagne gange.
"Politiet eftersøger den 19-årige Mildred Kemp,
"der har været ansat som børnenes barnepige siden august."
- Mildred Kemp? - Hold da kæft. Nu skal du høre.
"Ifølge kilder tæt på familien
"har Kemp været besat af dr. Wright,
"lige siden hans kone døde i et biluheld i februar sidste år.
"Trods politiets indsats er Kemp stadig på fri fod."
Vent, hvad...
Se lige, hvad hun har på.
Perlerne.
Rachel sagde, at de var en gave fra en gammel patient.
Hun kom dem om min hals. Som om hun var stolt af dem.
Det er heldigt for os, for nu har vi beviser.
Ja, hvis vi kan få fingre i dem.
Det skal du ikke bekymre dig om. Det stopper i aften.
Pis.
Se.
- Hvor skal du hen? - Nedenunder for at tage hendes nøgler.
- Hvad vil du? - Bare tage hendes nøgler.
Hvad leder du efter?
Er det dem her, du leder efter?
Du burde tage dem.
Jo. De betyder intet for mig.
Vi ved det, Rachel.
Vi ved det hele.
I har afsløret mig.
Her.
Alex!
Anna.
Jeg vil ikke gøre dig ondt.
Det var ikke sådan, det skulle gå.
Du kan gøre det nemt.
- Anna. - Alex.
- Hvad skete der? - Hun bedøvede mig.
Anna? Åbn døren.
Anna, hør på mig.
- Du skal have den halskæde. - Jeg har den.
Anna? Åbn så den skide dør!
Du skal finde Emery.
- Nej. Nej. - Jo, han vil tro på dig.
- Anna! - Jeg kan ikke efterlade dig her.
Jeg sværger.
Anna!
- Okay. - Okay.
Jeg elsker dig.
Jeg kommer tilbage. Det lover jeg.
Anna!
Du hævder altså, at frøken Summers i virkeligheden
- hedder Mildred Kemp? - Ja.
Og at hun var ansvarlig for branden?
Ja. Det var ikke et uheld.
Hun myrdede vores mor, og nu er hun ude efter os.
- Jeg ved godt, hvordan det lyder, men... - Nej. Mildred Kemp. Hende husker jeg.
Ude vestpå i Woolridge County, for flere år siden. Konen døde,
og manden ansatte en barnepige, der myrdede alle børnene.
Ja, men de fangede hende aldrig.
Fru Wright havde en perlekæde med tre snore.
Der er billeder af den på internettet, hvis du vil se.
Og?
Rachel er Mildred Kemp.
Hun prøver at dræbe os, så hun kan gifte sig med vores far,
ligesom hun gjorde dengang.
Nu skal du blive siddende her.
Jerry er lige uden for døren.
Jeg finder frøken Summers' journal frem.
Nej, det er der ikke tid til. Du skal hjem i vores hus.
Alex er der stadig, og jeg er bange for, at der sker hende noget.
Der sker ikke noget, Anna. Vent her.
Mor?
Vær ikke bange. Jeg er sygeplejerske.
Nej! Nej! Tro hende ikke. Nej! Tro hende ikke!
Nej! Hun lyver! Tro hende ikke!
Nej! Tro hende ikke! Hun...
Sådan. Tak.
Hende husker jeg.
Ude vestpå i Woolridge County, for flere år siden. Konen døde,
og manden ansatte en barnepige, der myrdede alle børnene.
Rachel er Mildred Kemp.
"Politiet eftersøger den 19-årige Mildred Kemp,
"der har været ansat som børnenes barnepige siden august."
"Undersøgelser viser, at børnene var bedøvede,
"før de blev knivstukket gentagne gange.
"Trods politiets indsats er Kemp stadig på fri fod."
Nu falder du i søvn.
Anna, jeg får aldrig selv børn.
Jeg kan ikke.
Har jeg nogensinde fortalt det?
Men det afholdt mig ikke fra at forestille mig at have en datter.
Men nu har du taget det fra mig.
Forsigtig.
Du vil vel ikke komme til skade.
Anna?
Vi har prøvet alt, Anna. Det var den eneste løsning.
Hvad har du gjort?
Det var nødvendigt. Var det ikke?
Var det ikke?
Rolig nu. Jeg er her. Jeg er her altid.
Se på mig. Se på mig.
Vær stærk, okay?
Du godeste. Er der sket jer noget?
Det er Rachel, far. Rachel satte ild til.
- Hvad taler du om? - Hun myrdede mor.
Jeg ved godt, at du aldrig hører på mig, men du er nødt til at tro på os!
Hun ventede, indtil du var væk fra byen,
og hun bedøvede både mig og Alex.
- Hvad? - Hun ville slå os ihjel.
Alex var nødt til det. Hun reddede os.
- Alex? - Alex, sig det.
Anna, hvad er det, du siger?
Han kan ikke se det, Anna. Det kommer han aldrig til.
Anna, du ved godt, hvad der skete med din søster.
- Alex, sig det. - Du skal ikke tro på ham.
- Hun døde. - Nej, tro ikke på ham.
I branden.
- Det er et år siden. - Nej! Han lyver!
Alex er død!
Hvad har du gjort?
Alex?
Anna?
Hvad mener du med, at branden ikke var en ulykke?
Fortæl, hvad der skete den aften!
Gå væk! Gå væk!
Gå væk!
Hallo? Far?
Fyrene vil gerne komme med hjem.
Det er ikke længere vores hjem.
Hvad gør du?
De kan brænde i Helvede.
Anna. Anna!
Anna, hvad er der galt?
- Alex? - Jeg kommer, mor.
Alex!
Hvorfor sendte du ikke brevene til mig?
Det var mine breve, far.
Var du bange for, at jeg ville fortælle hende om din lille veninde?
Frygtede du, at jeg ville afsløre alle dine beskidte hemmeligheder?
Anna?
Jeg tager ind til byen. Vil du med?
Jeg fulgte efter dig på vejen hjem.
Jeg så det hele.
Giv ikke slip. Anna, hold om mig.
Anna, jeg får aldrig selv børn.
Jeg kan ikke.
Men det afholdt mig ikke fra at forestille mig at have en datter.
Men nu har du taget det fra mig.
Det gør mig ondt, hr. Ivers.
Jeg lagde mærke til, at navnet i frøken Summers pas
ikke er det samme som på hendes kørekort.
Hun ændrede navn for tre år siden. Hendes kæreste bankede hende.
Hendes rigtige navn er Rachel Worshinsky.
Din datter bildte sig ind,
at din forlovede var en kvinde ved navn Mildred Kemp.
Hvorfor skulle hun finde på den slags?
LUKKET AFDELING
Hej, Anna.
Har du det godt?
Jeg gjorde præcis, hvad du bad mig om.
Gjorde hvad, Anna?
Jeg afsluttede det, jeg var begyndt på.
Velkommen hjem.